Yli kolmessakymmenessä määräaikaisessa työsuhteessa olleelle Ulla Oralle runoharrastus on tuonut itsevarmuutta.
”Aika monet toimittajat kirjoittavat pöytälaatikkoon, mutta luova kirjoittaminen tuntuu olevan tabu, josta ei haluta niin paljon puhua,” sanoo Mediuutisten toimittaja Ulla Ora.
Ora ei piilottele omia tekstejään. Hän on tarjonnut niitä kustannettavaksi, esiintyy runoklubeilla Kotkassa ja Helsingissä ja on ollut mukana tekemässä runonäytelmiä.
”Luovaan kirjoittamiseen jää koukkuun. Ehkä hienoin olotila on, kun teksti vie eikä tiedä mihin.”
Ora aloitti runoilun 1999 Kriittisessä korkeakoulussa, nykyisin hän kirjoittaa lähinnä pidempinä vapaajaksoina.
”Runojen kirjoittaminen edellyttää, että alitajunnan saa liikkeelle. Se onnistuu harvoin arjen stressissä ja kiireessä. Lomareissu avomiehen kanssa ja pari lasia viiniä voi tuoda oikean mielentilan.”
Toimittajan työssä runoharrastus on auttanut ilmaisujen hiomisessa ja ajatuksen ytimen löytämisessä.
”Jutun kirjoittaminen on joskus hyvin kaoottista, kun on paljon materiaalia aiheesta, josta tietää vähän. Kaaos on saatava sellaiseen muotoon, että lukijat ymmärtävät, että se tuo on jotakin uutta.”
Runoileva maalailevuus menee Oran mielestä jutuissa usein pieleen, sen sijaan runontaju auttaa tiivistämään. Lähimpänä runoutta onkin hänestä uutistyö.
”Sekä runoon että sähkeuutiseen voi mahtua koko maailma. Pidän uutistyöstä, koska siinä ollaan tiiviisti hetkessä kiinni kuten runojen kirjoittamisessa.”
Myös pelkkä runojen lukeminen laajentaa Oran mielestä ajattelua ja antaa valtavasti energiaa.
”Jokin runon lause voi palauttaa ajatuksen siitä, että on olemassa toinenkin todellisuus. Silloin pääsee pois arjen solmukohdista eikä työ tunnu työltä.”
Niinpä Ora pitää yleensä töissä mukanaan paria runokirjaa. Hyviksi havaittuja ovat Oran klassikkosuosikit Edith Södergran, William Shakespeare ja Eino Leino – itsekin toimittaja.
Ora ei kaiva sanoja tai ideoita kirjoista, vaan käyttää niitä välillä suggeroidakseen itseään kirjoittajana flow-tilaan.
Työpaikalla hän on kirjannut muutaman runon.
”Silloin runo on vain tullut. Nykyään on kuitenkin niin kiireistä, ettei sellaista tapahdu. Älä kirjoita, että runoilisin töissä.”
Ora on työskennellyt koko toimittajanuransa 1996 lähtien määräaikaisissa työsuhteissa ja välillä freelancerina. Toimituskokemusta on kertynyt yli 20 toimituksesta, sopimuksia yhteensä yli 30.
”Nyt kun olen 50-vuotias, välillä pelottaa, mitä jos en saakaan enää töitä. Luovan kirjoittamisen kautta olen kuitenkin saanut vahvuutta itsetuntoon. Luotan tekstiin enemmän kuin itseeni.”
Ulla Ora
50-vuotias toimittaja. Asuu Loviisassa ja Vantaalla.
Tammikuusta lähtien toimittajana terveydenhuollon ammattilaisille suunnatussa Mediuutisissa.
Työskennellyt aiemmin muun muassa Etelä-Suomen Median lehdissä, Kymen Sanomissa, Loviisan Sanomissa, STT:ssä ja Jyväskylän ylioppilaslehden päätoimittajana.
Valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta. Suorittanut myös kuvajournalismin erikoistumisopintoja Lahden Muotoiluinstituutissa.
![Kansikuva](https://journalisti.fi/wp-content/uploads/2024/08/kansi-6-2024-826x1024.jpg)
Uusimmassa lehdessä
- Myyntitykki ja toimittaja — Matti Pulkkisen monet roolit kummastuttavat Pirkanmaalla
- Kesän Yle-keskustelut latistivat työntekijöiden tunnelmat – ”On ikävää, jos Yleä mustamaalataan tarkoituksella”
- Yle-keskustelussa puhutaan vääristä asioista
- Susanna Landor vill ge ÅU en tydligare journalistisk styrning
- Tienaako nainen miestä huonommin, koska ei kehtaa pyytää isompaa palkkiota? Tutkija pitää selitystä liian helppona.